12 липня минуло 95 років з дня народження Мирона Яціва – графіка, дизайнера, педагога. Професійна біографія мистця розпочалася з другої половини 1950-х років, а завершилася 19 березня 1996 року, на вершинах його творчого піднесення.
![Мирон Яців у молоді роки](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/1.-Myron-YAtsiv-u-molodi-roky.jpg?resize=696%2C952&ssl=1)
Найбільш плідним на відкриття став завершальний період життя, коли були створені знакові історичні та етнографічні цикли станкової графіки, а також вийшли друком оформлені ним понад 50 найменувань книжкових і газетно-журнальних видань.
![Мирон Яців. Обкладинка до А. Лотоцького Кужіль і меч. Історичні повісті для юнацтва. Львів, 1991](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/2.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-do-A.-Lototskoho-Kuzhil-i-mech.-Istorychni-povisti-dlia-iunatstva.-Lviv-1991.jpg?resize=696%2C1068&ssl=1)
Ці, як і інші галузі графіки і дизайну (зокрема оформлення експозицій музейних закладів, створення проєктів українських державних грошових знаків, логотипів культурно-громадських інституцій, національних військових одностроїв та комплексу атрибутики армії Незалежної України, афіш культурних подій, екслібрисів тощо) були підпорядковані глибоким патріотичним переконанням та успадкованому національному виховному ідеалу автора.
![Мирон Яців. Обкладинка до книги Б. Лепкого З-під Полтави до Бендер. Крутіж. Львів, 1991.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/3.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-do-knyhy-B.-Lepkoho-Z-pid-Poltavy-do-Bender.-Krutizh.-Lviv-1991.jpg?resize=696%2C1047&ssl=1)
Мирон Яців вважався одним з кращих «композиторів» – візіонерів пластичної форми. Його цікавість до малярства і графіки проявилася ще в 1930-х роках, коли батько Ілько – отець-парох села Голешів поблизу Журавна та мати Іванна, з дому Левицьких – передплачували йому, старшій сестрі Романні та молодшому братові Любомиру, львівські дитячі часописи.
![Мирон Яців. Обкладинка до книги О. Назарука Осмомисл. Українська історична повість з 12 століття. Львів, 1991.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/4.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-do-knyhy-O.-Nazaruka-Osmomysl.-Ukrainska-istorychna-povist-z-12-stolittia.-Lviv-1991.jpg?resize=696%2C1048&ssl=1)
Зі сторінок цих видань маленький Мирон відкрив для себе майстерність видатних ілюстраторів-модерністів – Павла Ковжуна, Миколу Бутовича, Едварда Козака, Петра Андрусіва, Святослава Гординського, – творча уява яких закріпилися в його свідомості та надалі стимулювала прагнення стати художником.
![Мирон Яців. Обкладинка журналу Літопис Червоної Калини. Львів, 1992.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/5.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-zhurnalu-Litopys-CHervonoi-Kalyny.-Lviv-1992.jpg?resize=696%2C1001&ssl=1)
Упродовж 1954-1960 років він навчався на відділі художньої обробки дерева Львівського державного інституту прикладного та декоративного мистецтва. Серед профільних мистецьких педагогів вирізнилися Роман Сельський та Михайло Курилич. З останнім пов’язала його щира дружба вже на педагогічній ниві, зокрема при розробці однієї з базових навчальних дисциплін «основи композиції» – свого роду «переднього фронту» відстоювання права студентів на творчу свободу, на противагу нав’язаному міністерськими чиновниками під уклін московським зверхникам ідеологічному канону соцреалізму.
![Мирон Яців. Обкладинка книги А. Крушельницького Дужим помахом крил. Том 1. Львів, 1992.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/6.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-knyhy-A.-Krushelnytskoho-Duzhym-pomakhom-kryl.-Tom-1.-Lviv-1992.jpg?resize=696%2C1036&ssl=1)
Від початку 1960-х років індивідуальна творчість, робота над колективними замовленнями з оформлення громадських інтер’єрів і музейних закладів та викладання синхронізувалися в активному поступі Мирона Яціва. З початком 1970-х років починає формуватися авторська концепція форми, що закріплюється естампною технікою ліногравюри. Значимими стали твори «Дитячий хор», «Щедрі дари», «Contra spem spero!» (за однойменним твором Лесі Українки), «Львівські силуети. Бароко».
![Мирон ЯЦІВ. За мотивами стрілецької пісні. Поч. 1990-х років. Кольорова ліногравюра](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/7.-Myron-YATSIV.-Za-motyvamy-striletskoi-pisni.-Poch.-1990-kh-rokiv.-Kolorova-linohraviura.jpg?resize=696%2C710&ssl=1)
1979 року художник започатковує ряд історичних циклів – графічних реконструкцій портретів давньоруських князів та гетьманів Запорозького Війська Святослава, Володимира Мономаха, Ярослава Мудрого, Ярослава Осмомисла, Данила Галицького, Богдана Хмельницького, Северина Наливайка, Петра Конашевича-Сагайдачного, Івана Підкову та ін. Шукаючи образно-символьний ключ до кожної персоналії, автор студіював доступну наукову літературу, як і заборонені тоталітарною московською владою в Україні історичні джерела, студіював музейні артефакти, синтезуючи їх у лаконічній мові графічних творів.
![Мирон ЯЦІВ. Тривога. 1990-і роки. Чорна туш, охра](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/8.-Myron-YATSIV.-Tryvoha.-1990-i-roky.-CHorna-tush-okhra.jpg?resize=696%2C690&ssl=1)
Розвиваючи цю методологію, він створив оригінальні репрезентативні портрети видатних українських мислителів Івана Вишенського, Григорія Сковороди, Феофана Прокоповича, ректора Болонського університету медицини й вільних мистецтв Юрія Дрогобича, композиторів Дмитра Бортнянського, Максима Березовського, Артемія Веделя та ін.
![Мирон Яців. Обкладинка книги Ю. Горліса-Горського Холодний Яр. Львів, 1992.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/9.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-knyhy-YU.-Horlisa-Horskoho-KHolodnyy-YAr.-Lviv-1992.jpg?resize=696%2C1029&ssl=1)
У середині 1980-х років тематичний діапазон графіки Мирона Яціва ще більше розширився завдяки циклам архітектурних ансамблів Львова, етнографічних сцен, мотивів сучасного життя міста тощо. Тоді ж чималого значення автор надавав інших жанрам графіки, найперше книжковим знакам, а також ілюстраційним циклам до творів Івана Франка «Коваль Бассім», «Лис Микита» та ін. Працював, крім ліногравюри, в естампній техніці літографії, а також в акварелі, гуаші, рисунку тушшю.
![Мирон Яців. Обкладинка до книги Життя і смерть полковника Коновальця Ямниця. Львів, 1993.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/10.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-do-knyhy-ZHyttia-i-smert-polkovnyka-Konovaltsia-YAmnytsia.-Lviv-1993.jpg?resize=696%2C1038&ssl=1)
Свою майстерність вдосконалював шляхом вивчення стилістики видатних мистців минулого, ретельно копіюючи твори Олени Кульчицької, Георгія Нарбута, Павла Ковжуна, Роберта Лісовського, Едварда Козака та інших яскравих постатей мистецького конгломерату 1920-1930-х років Ар деко.
![Мирон Яців. Обкладинка книги Вбивство Степана Бандери. Львів, 1993.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/11.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-knyhy-Vbyvstvo-Stepana-Bandery.-Lviv-1993.jpg?resize=696%2C1052&ssl=1)
З кінця 1980-х років мова його графіки збагачується й розширюється тематично. Тоді Мирон Яців повернувся до деяких історичних тем минулого, по-новому інтерпретуючи галерею портретів національних провідників. Широкого резонансу в інтелектуальних колах Львова набула його перша персональна виставка з нагоди 60-літнього ювілею.
![Мирон Яців. Степан Бандера. Поч. 1990-х років. Папір, туш](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/12.-Myron-YAtsiv.-Stepan-Bandera.-Poch.-1990-kh-rokiv.-Papir-tush.jpg?resize=696%2C828&ssl=1)
На твори мистця звернув увагу знаний письменник, головний редактор місячника «Дзвін» Роман Федорів, який запросив Мирона Яціва до співпраці. Така пропозиція додала художникові ще більшої мотивації, що реалізувалася в багатьох десятках новаторських творчих робіт: обкладинок та елементів графічної оздоби сторінок цього журналу, часопису «Літопис Червоної Калини», а також книжкових серій цієї видавничої корпорації.
![Мирон ЯЦІВ. Проєкт українського державного грошового знаку. Поч. 1990-ї років. Акварель, гуаш.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/13.-Myron-YATSIV.-Proiekt-ukrainskoho-derzhavnoho-hroshovoho-znaku.-Poch.-1990-i-rokiv.-Akvarel-huash.jpg?resize=696%2C345&ssl=1)
Захопившись працею, Мирон Яців в першій половині 1990-х років виконав і власні пропозиції щодо відновлення часописів, на яких виховувався в дитинстві – «Світ Дитини» і «Малі Друзі». Тоді ж він створив не менш унікальний цикл творів на сакральну тематику, а також взяв участь у всеукраїнському конкурсі на створення проєктів українських державних грошових знаків – гривні. В еквіваленті графічного стилю художник став носієм української ідентичності – як в трактуванні символічних сцен, так і в культурі шрифтового вислову.
![Мирон Яців. Обкладинка книги Галицько-Волинський літопис. Львів, 1994.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/14.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-knyhy-Halytsko-Volynskyy-litopys.-Lviv-1994.jpg?resize=696%2C1052&ssl=1)
Сьогодні, коли Українці героїчно боронять свою землю від російського агресора, творча спадщина художника набуває нового ідейно-естетичного звучання. Далеко не всі його праці початку відновлення Української Державності є доступними для огляду.
![Мирон Яців. Обкладинка книги Р. Федоріва Єрусалим на горах. Львів, 1993.](https://i0.wp.com/photo-lviv.in.ua/wp-content/uploads/2024/07/15.-Myron-YAtsiv.-Obkladynka-knyhy-R.-Fedoriva-YErusalym-na-horakh.-Lviv-1993.jpg?resize=696%2C1020&ssl=1)
Після безсмертних творів 1940-х – початку 1950-х років Ніла Хасевича книжкова і газетно-журнальна графіка Мирона Яціва розвиває уже класичну тему «Україна в боротьбі» на ствердження сили Національного Духу та наближення Перемоги над кровожерливим ворогом.
Роман ЯЦІВ